Den amerikanske forfatterkongres...
...er stolt af at kunne præsentere den første film fra krigen i Spanien.
Den er instrueret af Ivens og skrevet af Hemingway -
- i samarbejde med John Dos Passos.
Også til stede er Archibald MacLeish, Donald Parker Stewart...
- Der kommer folk. - Hold mund! Hold mund!
- For fanden da. - Rend mig.
- I lige måde. - Det er din skyld.
Min skyld? Jeg har ikke skubbet dig op mod en væg og stukket hånden...
Møgkælling! Vil du kastrere mig i fuld offentlighed?
Nå, nu forstår jeg det. Jeg er med.
Hemingway lider af præstationsangst.
Er det dét?
Det her føles som hestehår.
Og den skide pels.
Papa. Så er det dig.
Du skal nok klare dig.
Netop hjemvendt fra den spanske front...
...min ven, min helt... Ernest Hemingway.
Kom nu, Papa.
Mine damer og herrer... Jeg er forfatter.
Man burde aldrig bede en forfatter om at tale.
Undskyld.
Fascisterne ødelægger måske nok byer -
- men Jorden overlever alle tyranniske systemer.
De, der kom til verden med ære -
- og ingen er kommet til verden med større ære end de døde i Spanien -
- har allerede opnået udødelighed.
Den film, I nu skal se, handler om sådanne mænd.
Mine damer og herrer... "The Spanish Earth".
Et øjeblik... Jeg ser, at vi har en særlig gæst.
En kvinde, der var med i vores eventyr i Spanien. Skribent...
Giv Martha Gellhorn en hjertelig velkomst.
Mine damer og herrer. Man taler om ære på slagmarken -
- regeringers oprydning, lederes storhed.
Men besøg de ødelagte byer og hold et sultent og forbrændt barn i hånden -
- så ved man mere.
Mit job... vores job -
- er at give de stumme stemmer, forsvare de uskyldige -
- og udstille de løgne, der skjuler ondskab med flotte ord.
Bravo! Bravo!
Bravo! Bravo! Bravo!
- Her. Jeg ser dig. - Et stort smil, Hemingway.
- Tak, sir. - Gode billeder.
- Her. - Et til. Tak.
Godt. Mange tak. Mange tak.
Vis ses på vej ud. Tak igen.
Tak, fordi du kom.
Lad mig give dig en brochure.
Den belyser sagen i Spanien.
Det virker godt. Jeg har en fantastisk titel.
- Det kan redaktører lide at høre. - "Hvem ringer klokkerne for?"
John Donne.
"Hver mands død formindsker mig, for jeg er en del af menneskeheden."
"Spørg derfor ikke, hvem klokkerne ringer for."
- "De ringer for dig." - Det bliver hans bedste roman.
Jeg har redigeret dem alle. Han overgår hele tiden sig selv.
Det er en stor forfatters kendetegn.
- Nemlig. Jeg ved det. - Det burde du.
Michael sagde det samme om dine artikler.
Scribner's er interesseret, hvis du skulle få lyst til at skrive en bog.
Du kan ikke stjæle hende, Perkins. Jeg låser hende inde.
Vi vil have flere af hendes historier.
Jeg var faktisk ikke sikker på, at piger kunne skrive om krigen.
- Kvinder bliver også ramt af bomber. - Nu vil jeg bombes.
Fin film. Den var med fantastisk speak.
Der er han.
- Anmelder! - Lad mig give dig...
- Kom herover. - Det varer et øjeblik.
Anmelder! Slap af? Ingen skider på dit arbejde.
Jeg trænger til en drink til.
- Hej, Hemingway. - Hej, Eastman. Jeg...
Max.
Jeg fortalte min ven, hvad du sagde om min bog. Kan du huske det?
"Hans talent overskygges af hans bekymring over dalende maskulinitet."
Og: "Kom frem fra det falske hår på brystet, Hemingway."
"Vi kender dig alle sammen."
Du har lært det udenad.
Kom nu. Du er da ikke fornærmet?
Nej, jeg vil bare drøfte det med dig.
Se. Kan du se det?
- Sådan ser en mand ud. - I guder. Du mener det.
Lad os se dit bryst, din narrøv.
- Nej, Hem. Hem! - Hov!
Jeg har mere hår på brystet end dig, min ven. Mere hår.
- Her, Hemingway. - Her, Papa.
Din andenrangs møgunge!
Ved du ikke, at utroskab er en synd?
Dette er et katolsk hjem. Du får aldrig skilsmisse.
Jeg vil ikke have, at du bliver ødelagt af en...
...eller anden Gellhorn.
Du sagde, at du elskede mig så højt, og at kun dét betød noget.
Din kærlighed er noget, der hænger på væggen.
Din kærlighed er de beskidte sextrick, som du lærte mig -
- og som du sikkert lærte af en af dine ludere.
Hvordan holdt jeg dig ud under dine raserianfald og din jalousi?
Og din ondskabsfuldhed.
Jeg fortalte verden, at du er et geni. Jeg gav dig alle disse.
Åh, mandige Hemingway. Alle disse. Alle disse.
Som bevis på, at du ikke er en mors dreng.
Toro. Toro. Toro.
Du sammenligner din penis med F. Scott Fitzgerald -
- og siger til alle, at din er større. Jeg kender sandheden.
- Hvad er det, du gør? - Få dem ud herfra.
- Få dem ud herfra! - Hvis du siger det, Pauline.
- Hvad er der? - Ud med dig.
Betyder vores drenge intet for dig?
Tror du, at jeg lader dig forlade mig? Du forbliver gift.
Tror du, at denne Gellhorn bekymrer sig om dig?
Hun bruger dig!
Hun bliver ikke din muse. Hun forlader dig sønderknust.
- Hvad ønsker du? - Hvad ønsker du?
- Hvem vil have en Papa Doble? - Papa?
Papa Doble. 2,5 mål Bacardi White Label -
- saften fra to lime, en halv grapefrugt og 6 dråber maraschino -
- en spandfuld knust is, en elmikser ...og så er du klar til en rumba.
Jeg opfandt drinken, og jeg har rekorden i at drikke den: 17.
- Jeg er med. - 20 dollar til vinderen.
- Spanien! - Og død over fascismen.
Gellhorn er fuldblods, men har ingen udholdenhed.
19? Du er sgu mere mand end de fleste mænd, jeg har mødt.
- Sig bare, at jeg vandt. - Vi holder pause. Det blev uafgjort.
Rend mig... Jeg vandt.
Jeg vejer mindre end dig, så...
Teknisk set drak jeg mere alkohol end dig. Sig, at jeg vandt.
- Hvorfor siger du det ikke? - Er du en dårlig vinder?
- Hvor meget vil du vædde? - Hvor meget har du?
Se.
Det hedder Finca Vigia. Vi kan få det for næsten ingenting.
Vi kan skrive her begge to.
Hvad siger du? Er det ikke perfekt?
Vi er nødt til at udstyre gæster med macheter.
Hvem behøver gæster?
Hvad synes du?
Kan vi blive?
FRANCO SEJRER
FLYGTNINGE TILGIVES IKKE
Jeg kan stadig ikke tro det.
Man ved først rigtig, hvad man kæmper for, når man taber.
INTERNATIONAL BRIGADE TVINGES HJEM
Efter Spanien var jeg helt fortvivlet på menneskehedens vegne.
Jeg tænkte... Jeg tænkte, at vi for altid var ødelagte.
Spanien... Spanien sønderknuste mig virkelig.
Ingen hørte efter. Ingen.
Og fascisterne vandt.
Fascisterne vandt.
Hør nu her, Gellhorn.
En mand kan ødelægges, men ikke besejres. Står han, kan han kæmpe.
Jeg skriver for at vise verden, hvad vi kæmpede for i Spanien.
En mand kan ødelægges, men ikke besejres.
Hvis han stadig kan stå, kan han kæmpe.
- Hvad er klokken? - En time efter frokost.
Jeg har skrevet siden klokken seks.
Kom nu, Gellhorn. Stå op og tag fat.
Forsvind.
- Forsøger du at skræmme mig? - Jeg har set på dig i fem minutter.
Jeg har set dig skrive og smide siderne i papirkurven.
Man skal ikke krølle papiret, men lade det flyde blidt ned i kurven.
Enhver forfatter, der flår sit stof ud og krøller det, bliver vanvittig.
Vi tømte... vi tømte to flasker whisky, vin, absint...
...og alligevel står du op ved morgengry og skriver.
At skrive er ligesom en messe. Gud bliver sur, hvis du ikke kommer.
- Du skriver jo ikke om søndagen. - Søndag er hans virkelige messe.
Jeg forstår stadig ikke dig og katolicisme.
Det skete lige efter giftermålet med Pauline.
Så snart jeg havde sagt "ja", blev jeg impotent.
Nada. Señor Linguini.
Hun fik mig i kirke. Det virkede. Jeg har min helt egen genopstandelse.
Jeg havde tungekysset Johannes Døberen for en stiverik.
Det billede vil jeg da huske.
Så kunne jeg lige så godt forblive katolik. Hvorfor...
- Ikke kigge. - Muser kigger altid.
"Måske har alle lært noget i dag. Hver dag uddannes vi."
"Det, man lærer om krigen, er ikke så enkelt."
Det sagde Koltsov. Du...
Så denne Karkoff er baseret på Koltsov.
Hvem ved... Det er han måske.
Du glemmer ingenting, gør du?
- Gør du? - Jeg glemte én ting.
Nej.
Dedikerer du den til mig.
Gellhorn... Du inspirerer mig som bare fanden.
Vent. Jeg skal tale med dig om noget.
- Ikke nu. Færdig kl. 12 og så fuld. - Vi skal tale.
- Vent. - Det er min filosofi.
Åh gud. Gud!
Åh gud.
Livet burde ikke være så perfekt. Det burde det ikke.
Det burde det i allerhøjeste grad.
Et perfekt øjeblik.
- Hvad er stadig derude? - Verden.
Collier's vil sende mig til Finland.
Hvorfor?
Når man finder et godt sted i verden, rejser man ikke fra det.
Hvis Stalin går mod vest... Russerne bomber civile.
Foregiv ikke, at du er bekymret for finnerne.
- Du vil have krigen for dig selv. - Jeg har lært det af dig.
Man skal være vidne til nødvendige krige.
Jeg er sgu ved at skrive en roman. Er du ikke glad?
Jeg elsker dig. Jeg...
Jeg forguder dig.
Men uskyldige mennesker bliver sprængt i luften.
- Nogen skal skrive om det. - Nogen skal rejse?
Jeg vil af sted. Det vil jeg.
Jeg er nødt til det. Der er ting... som jeg vil finde ud af.
Perkins vil have dig til at skrive en roman for Scribner's.
Bliv her hos mig, Marty.
Intelligente mennesker, der er lykkelige, er en sjældenhed.
Marty.
Papa vil ikke have, at du rejser.
Tal ikke sådan til mig.
Vil du med? Kom med.
Krig i Arktis er en besynderlig ting.
Finnerne tror ikke på russisk propaganda, men på russiske bomber.
Pas på.
Jeg så en niårig dreng stå ved sit brændende hjem og se flyene.
Han havde et stædigt, alvorligt udtryk.
Han stod stift, så han ikke for sammen af larmen.
Han sagde: "Jeg bliver langsomt meget, meget vred."
Jeg sætter mine penge på 3 mio. Finner mod 180 mio. Russere.
De kæmper jo for deres liv og deres hjem.
"Kæreste Marty. Du skal vide én ting."
"Kærlighed er langt mere holdbar end had."
"I aftes hylede jeg ad månen, og et stakkels bæst svarede i mørket."
"Han har måske også en Marty. Så vi hylede i kor."
"Dyret og den mand, som kærlighed har gjort til et dyr."
"Din bog vil overleve os og gøre det lettere forståeligt."
"Kærlighed... Du forgifter min skrivemaskine."
"Hvordan kan jeg skrive, når hvert bogstav skriger?"
"Jeg har haft tømmermænd, der kunne lægge navn til krigsskibe."
"I dag kan jeg huske varmen fra din nøgne hud."
"Jeg glæder mig til Cubas sol og ro."
"Og ikke mindst at være hjemme hos dig, hvor jeg hører til."
"Du lærte mig ikke at tro, at fly og kugler ledte efter mig."
"Jeg er træt. Bare jeg var hos dig."
"Jeg er så forbandet ensom, at jeg føler mig død."
"Vi skal love og sværge ved de kærlighedsfulde guder, at vi...
- "Og lad os aldrig... ...mere forlade hinanden."
"Aldrig forlade hinanden igen."
Du er hjemme.
- Tjenestepigen sagde op. - Hvorfor mon?
Du forsvinder i to måneder, og så kommer du og kæfter op?
Kom.
Jeg har noget, der vil gøre dig glad.
- Du ser forfærdelig ud. - Jeg har det fint. Nu.
Jeg har savnet dig i to måneder, og så kommer jeg hjem til et horehus.
- De ser ikke sådan ud. - Det bør du jo vide.
- Hvordan skriver du de breve? - Det er bekræftet.
- Du er blevet skilt. - Det skulle gøres. Jeg gjorde det.
- Hvad med Pauline? - Det var slemt.
Jeg gjorde det for os. Så vi kan gifte os.
Du ved, at jeg er bange for ægteskab. Jeg...
- Jeg vil hellere sende... - Jeg vil gøre dig ærbar.
Hvad siger du så?
HEMINGWAY GIFTER SIG MED JOURNALIST
HVEM RINGER BRYLLUPSKLOKKERNE FOR?
HEMINGWAY-PARRET MALER BYEN RØD
Jeg har aldrig været lykkeligere.
Sidste gang du sagde det, rejste du til Finland.
Hvad sker der denne gang?
- Hvad? - Chiang Kai-shek.
- Kina? - August har givet mig et tilbud.
Hold da kæft. Nu rejser hun igen.
Jeg skal vise, hvad Japan gør mod kinesere.
Og interviewe verdens mest magtfulde par.
- Er det ikke os? - Vær nu alvorlig.
- Elsker du din kone, Jackson? - Indimellem.
Manden er jo filosof.
Hvad siger du?
Hvad har du imod Kina?
- Ved du, hvor beskidt Kina er? - Du kan jo godt lide skidt.
Min onkel var missionær og fjernede selv sin blindtarm.
Glem din onkels blindtarm. Ingen andre dækker det. Vores krig.
Hvor mange krige behøver du?
Tænk ikke på det som krig, men en betalt bryllupsrejse. Vores.
- Vil du ikke på bryllupsrejse? - Dette er vores bryllupsrejse.
Virkelig bryllupsrejse. Virkelig.
- Vi har jo ventet på det. - Marty!
En mand kan da ikke lade sin kone rejse alene til Kina.
- Især ikke, hvis hun er blondine. - Nemlig. Det ville være farligt.
Hvem ved, hvad der kan ske?
Tak.
Jeg har været i Finland og Madrid under bombe- og artilleriangreb.
Men Kina var i en klasse for sig.
Japanerne ødelagde, og kineserne reparerede.
Udholdenhed var kinesernes hemmelige våben.
Japanerne skulle have forstået det, og alle andre bør huske det.
Hun har liljefødder. Hendes fødder var tilsnørede. Hun kan ikke gå.
- Japanerne bomber alt. - Hvad var det?
- Du skal være forsigtig. - Nej, jeg kan høre...
Gå ikke længere. Du kan intet gøre for dem.
Der er adgang forbudt.
- Er du sikker på, at du vil herind? - Ja, jeg er, mr. Ma.
Vær forsigtig, frue.
Nej. Brug ikke vandet. Det er meget usundt.
Vi fejrer, at "Hvem ringer klokkerne for?" går som is i helvede.
Roman sagde, at det er årtiets bog ...måske århundredets?
Fortæl den om Garbos bukser igen.
- Der har vi jo Marty. - Det er slemt. Hun vaskede hænder.
- Du vil åbenbart gerne lide. - Jeg er jo forelsket i dig.
Skynd jer nu. Jeg har arrangeret et interview med Chiang Kai-shek.
Madam Chiang. Du er smukkere end på forsiden af Time.
Det er så kedeligt at stå model til forsidebilleder.
Generalissimoen vil sige, at kommunisme er en hjertesygdom.
Japanerne er en hudsygdom.
- Det er smukt sagt, generalissimo. - Ja.
Kommunisterne generer vores hær mod den japanske invasion.
- Sig det til din ven Roosevelt. - Det skal vi nok.
Han skal ikke bekymre sig om Mao og Zhou Enlai.
De er kommunistlederne.
Såkaldte ledere, selvfølgelig.
Ingen kan erstatte generalissimoen i folkets hjerter.
Mrs. Hemingway... Mener du, at krig kun angår mænd?
Betyder det noget?
I Kina lader det til, at firmaer drives ved hjælp af slaver.
Jeg mener... Folket...
Folket sulter.
Jeg mødte en lille pige i en opiumhule i dag, og hun var...
Så mange seværdigheder... og du besøger en opiumhule?
Du kan måske lide opium?
Nej, jeg rører det aldrig.
Men jeg forstår, hvorfor kineserne gør.
Dine meninger er så interessante.
Men vi ved nok, hvad der er bedst for vores folk.
- Chokolade? - Nej tak.
Er det så bedst for børnene at arbejde i elendighed?
Og er det bedst for de spedalske at tigge på gaden?
- Det er måske ikke civiliseret. - Civiliseret?
- Din kones humor er vidunderlig. - Ja, det er den.
Kina var en stor civilisation -
- da dine forfædre boede i træer og malede sig selv blå.
Hvilke forfædre er det? Aber eller Gellhorn?
- Tag denne. - Den kan jeg ikke tage imod.
Jeg insisterer.
Tak. Den er smuk.
Se. Vi er ikke så uciviliserede.
Du har sgu nosser, Gellhorn. Du gav kejserinden af Kina tørt på.
- Vil de ikke invitere os igen? - Bare de ikke hænger os.
Hvad fanden gik der af dig?
Det piner mig med den lille pige i opiumhulen.
De tager sig ikke af deres folk.
Jeg har brug for kamille. Mine hænder er...
Du må ikke klø. Det er grimt. Du har, hvad er det nu?
- Hvad er "hvad er det nu?" - Kinesisk råddenskab.
Det er for sent med kamille. Du behøver... noget af det her.
- Hvad er nu det? - Slangeurin og flagermuse...
- Hold nu op. - Det her virker.
Hold op med at klø. Smør dette på. Med det samme.
Sådan.
Nu skal du bruge handsker.
Her. Det er de bedste. Motorhandsker.
- Nyder du bryllupsrejsen? - Gå ad helvede til.
Skal vi finde noget af det slangesprut?
Gellhorn.
Zhou Enlai vil tale med dig og Hemingway. Ingen må følge efter.
Bare gå. Vi finder jer. Men skynd jer.
- Så du den kvinde? - Hvilken kvinde?
Fandens. Hun forsvandt. Zhou Enlai vil tale med os.
- Hvem er det, han er? - Ham, madam Chiang nævnte.
Så hun er bekymret. Jeg kan allerede lide ham.
- Vi skal slippe af med du-ved-hvem. - Mr. Ma?
Vi skal bare gå, og så finder de os.
Hurtigt. Kom.
Ind. Tag bind for øjnene.
- Hvorfor skal vi dog det? - Zhou har mange fjender.
Det skal nok blive skægt.
- Hvor hurtigt kan de trække dem? - Det kommer an på...
Sikken bryllupsrejse, Gellhorn.
- Hvad betyder et sort flag? - At der er kolera.
Kolera? Vi kører mod kysten.
En række af mænd, der lignede mørke statuer trak tovet op ad skrænten -
- og bevægede langsomt den tunge pram fremad. De sang for at holde takten.
Sangen kom som en bølge over vandet.
I må godt tage bindet af.
Jeg hedder Zhou Enlai.
Ham, I ikke skal bekymre jer om.
- Hej, Zhou. Gellhorn. - Hemingway.
Skål... på Hemingway og Gellhorn.
- I kalder det vist hjemmebrændt. - Jeg kalder det nu benzin.
Jeg beundrer "Farvel til våbnene".
Du forstår krigens hjerte.
- Men filmen... - Så du filmen?
Jeg beklager. Helen Hayes var ikke Catherine Barkley.
Du skal ikke give mig skylden. Jeg skriver bogen og tager pengene.
- Det lyder glamourøst. - Og kommunist mod generalissimo?
Ja...
Jeg bor enkelt, fordi mit folk lever enkelt. De fleste har ikke chokolade.
- Chiang tager ikke tit tænderne ud. - Du har fortrinlige efterretninger.
- Jeg ser, at du har fået en broche. - Hun insisterede kraftigt.
Nævnte hun, at de blive lavet af blinde børn? De ejer fabrikken.
- Gellhorn tror, Chiang er kastreret. - Ved hun meget om kastration?
- Jeg ville ikke blive overrasket. - Kastration er tilvalgsfag.
Mine venner i Amerika siger, du kender Eleanor Roosevelt.
- Ganske godt. - En klog kvinde.
Fortæl hende, at generalissimoen er fortid. Kommunismen sejrer.
Jeg vil gerne tale længere tid, men jeg skal forsvare landet mod Japan.
- Pas på jer selv. - Hvordan kommer vi tilbage?
Mr. Ma. Hvis side er du på?
Der er ingen sider. Der er kun fortid og fremtid.
Vent her. Vi kommer og henter jer, når det er sikkert.
- Zhou er en vinder. Tror du ikke? - Fortryllende.
Jeg mener... Han er... berusende.
Bad han mig følge sig, gjorde jeg det.
Her sidder du på vores bryllupsrejse og vil flygte med Zhou Enlai.
- Jeg troede, at du kunne lide ham. - Jeg kan lide mange mænd.
- Jeg tænkte bare. - Tænker på at kneppe andre mænd?
Kneppe? Hvem taler om at kneppe?
Jeg taler om en karismatisk leder. Hvorfor skal du tale om at kneppe?
Kneppe? Jeg vil ikke kneppe ham.
Jeg vil gerne interviewe den, der lavede det her.
Hvis du ikke passer på, går du glip af historien pga. De mennesker.
- Historie er mennesker. Ikke barer. - Jeg mødte dig i en bar.
- Historier skal være på første hånd. - Denne fik du på begge hænder.
Zhou skide Enlai.
Det havde været skandaløs egoisme.
I det øjeblik ville jeg rose ham for at lade mig slæbe ham til Kina.
For hans tålmodighed, så han ikke myrdede mig... tilmed hans vitser.
Jeg ville fortælle ham, at jeg sørgede over, at han spildte tid.
- Tak. - Fjern dine beskidte hænder.
Hvor er du idiotisk!
Det er du.
- Hvor er vi? - I en skide hule.
Et eller andet sted i Kina.
Vi fortalte mrs. Roosevelt, hvad vi havde set, og hun lyttede.
Hun opfordrede os til at tale med præsidenten.
Vi talte med udenrigsministeriet og fremhævede Zhou Enlai.
Vi fortalte dem, at kommunisterne ville vinde.
Forestil jer det... Kommunistisk Kina.
Derfor blev vi kaldt sympatisører.
Jeg synes, at det var morsomt.
Men Hem brød sig ikke om det. Man skulle ikke tro, han var lyserød.
Det gjorde ham mere patriotisk.
Giv den gas. Lige i plet.
Han holdt op med at skrive og var kun på Pilar med vennerne.
Man siger, at jalousi er kærlighedens største fjende. De tager fejl.
Kærlighedens største fjende er kedsomhed.
Det er Gellhorn. Jeg ville være, hvor der skete noget.
Hvad tror du? Der bliver invasion i Europa. Jeg vil dække den.
Hem og hans venner leger krig.
Pilar blev udnævnt til q-båd.
De ødelægger tyske ubåde.
Jeg skriver ikke om Hems jagt på ubåde i Caribien.
Fordi det er grotesk. Det er, hvad det er.
På seks måneder har han ikke engang set en omgang sauerbraten.
Det er en fordømt kat. De formerer sig for hver time her.
Jeg ved, hvordan hæren har det med kvinder.
Men... Jeg er kampvant. Jeg er anderledes.
Charley... Hjælp mig nu.
Du sagde, at Collier's elskede mine ting.
Ringer du tilbage?
Fandens!
Kom her.
Lod du dem kastrere? Hvad fanden er der galt med dig?
- Hun skar kattenes klodser af. - Hvad skal de så lave om natten?
De pisser i hvert fald ikke på mit tøj. Alt, hvad jeg ejer, stinker.
- Du er besat. - Du er besat af at være ulækker.
- Mænd er ikke tulipaner. - En mand, der leger krig?
Ingen leger. Felipe kan let kaste en granat ned i en ubåd.
Jeg er i mit lands tjeneste.
Sikke patriotisk... Nonstop romdrikning.
Hem! Tyske ubåde i Cuba? Det ville du ikke skrive i en dårlig roman.
- Hvilken roman er dårlig? - Ja, ja.
Til din orientering er ikke én eneste ubåd sluppet igennem.
Fint. Hold du Amerika i demokratisk sikkerhed. Jeg går.
Kvinden elsker menneskeheden, men hader mennesker.
- Har jeg ikke altid sagt det? - Jo, du gjorde.
- Gellhorn. - Glem hende, Papa.
- Du skal ikke vende mig ryggen. - Du gjorde mig til grin. Du praler.
- Hvad er det, jeg skal give dig? - Intet. De allierede invaderer.
Flygt, når der er en sag. Vi er forpligtede, ikke? Som forfattere.
- Hvad blev der af din samvittighed? - Du gav mig en.
Jeg er så inspireret, at jeg kommer om en uge. Jeg har en stilling.
Fantastisk. Så rejser vi sammen.
Hvad?
- Hvad er der? - Ønsk mig til lykke, skat.
Jeg skal være korrespondent for Collier's.
For Collier's? For...
Det er din spøg. De må kun bruge én korrespondent.
Det er dræb, eller bliv dræbt.
Nej... Du kunne skrive for hvem som helst.
Du tog mit job. Du tog mit job hos Collier's.
Det er store sko, jeg skal fylde ud. Du har været sublim.
Vil du gøre det umuligt at elske dig?
Hold op. Jeg kunne blive dræbt. Ville du så ikke blive glad?
Jeg vil ikke engang...
Din slambert! Din...
Åh gud.
Det er...
- Hvordan flyver du? - Regeringsfly.
- Lad dog mig komme med. - Kun mænd. Militæret.
Hvorfor?
Hvorfor, Hem?
- Så Dos Passos fik ret. - Hvad har den puritaner ret i?
Det handlede om dig. Han kaldte dig en egoistisk satan.
- Det behøvede du ikke gøre. - Jo, jeg gjorde.
Du ved meget, men ikke hvor meget jeg behøvede at gøre det.
Tja...
- Kom tilbage! - Rend mig.
Gellhorn! Gellhorn!
Tidsspilde.
Man vil læse mig, længe efter du er blevet ædt op af orm.
Rend mig!
Alle steder talte man om invasionen.
Og mit problem... uden forbindelser...
...var at være dér, når den fandt sted.
- Hvor skal du hen? - Jeg skriver om sygeplejersker.
Held og lykke, Blondie. Værsgo.
Så jeg kom med et hospitalsskib.
Folk vil skrive om det i hundred år, og så man det, glemmer man det ikke.
Efter den indledende beundring så man forskellige detaljer.
En kanonild, et fjernt brag, spærreballoner -
- for omkring som komiske legetøjselefanter i vinden.
Usynlige fly drønede af sted over loftet af grå skyer.
- Tag ham over på den anden side. - Se der.
Tropper steg af store skibe.
På kysten bevægede vores tanks sig trofast op ad fire brune veje.
Vi ventede på kysten, hvor vi skulle samle de sårede.
Alle havde travlt på den travle, farlige kyst.
Støvet, der rejste sig, mindede om selve krigens tåge.
Man kæmpede mod tiden.
Der var sårede, der stønnede eller råbte i søvne.
Og der var en stadig summen blandt de sårede, der ikke kunne sove.
Punktum.
Det var et skib lastet med smerte -
- men vi var sammen, og vi stolede på hinanden. Punktum.
- Er du all right, Ernest? - Selvfølgelig er jeg det.
- Hvad er det nu, du hedder? - Mary.
- Mary Welsh. - Jeg ved, at du lige er min type.
- Hvilken type er det? - Den, der tager sig af en mand.
Passer på ham. Holder ham i gang.
- Det kunne jeg godt gøre. - Ja?
Det er smukt. Det er italiensk, ikke?
Mrs. Hemingway.
- Er du mrs. Ernest Hemingway? - Hvorfor?
Det er den bedste måde at klare en knivsvingende kineser på.
Ernest er god til at fortælle historier.
Hold da kæft, det er Martyen.
Den første journalist på Normandiets kyst.
Selv om hun ikke er rigtig akkrediteret.
Ingen hjemmets arne for min kone.
Hun vil hellere være gift med krig. Ikke, frygtløse?
Jeg hørte, at du var ude for en ulykke.
Men det er åbenbart ikke gået ud over din personlighed.
Hvis du ikke kom for at triumfere, hvorfor så?
Det ved jeg ikke.
Jeg... Jeg kom vel bare for at blive skilt.
Marty!
- Satans. Marty. - Se, hvad mokken har gjort ved ham.
Marty!
Gellhorn! Gellhorn!
Du bløder, sir.
Gellhorn!
- Det er mig, Marty. - Gå din vej.
- Åbn døren, Marty. - Du kommer ikke ind, fulderik.
Marty!
Jeg sagde, at jeg vil skilles.
Åbn, mrs. Hemingway. Mr. Hemingway elsker dig.
Kors... Se dig.
- Du er himlens dronning. - Det er for sent.
Nej. Giv mig en chance, Marty.
Jeg fortjener en chance. Kom nu.
Bliver vi skilt i Cuba, behøver vi ikke vente.
Du kender altid de lokale skikke.
- Forbandede journalist. - Farvel.
Satans kælling. Jeg gav dig alt!
Gellhorn! Jeg skabte dig. Jeg skabte dig!
Det er forbi. Det er nok.
- Gå nu din vej. - So.
Vi var gode i krig.
Når der ingen krig var, skabte vi vores egen.
Den slagmark, som ingen af os kunne overleve, var familieliv.
Jeg vil ikke tænke på ham. Jeg kan måske ikke tænke med venlighed.
Men kun med gru.
Gud, hvor jeg håber, at mit eget usle livs problemer ikke gør mig blind.
To ting påvirkede mit syn på verden.
Den ene var Spaniens nederlag.
Og den anden...
...var Dachau.
Dachau var intet i sammenligning med Auschwitz. Utrolig rædsel.
Det var så forfærdeligt, at man ikke kunne kapere det hele -
- uden at blive vild, hysterisk og vanvittig.
Jeg flygtede.
Jeg græd hele natten, og...
Jeg tror, at jeg tabte i mødet med denne ulykkelige menneskehed.
Det er vist en stor en.
Hvad gør du, Papa?
Papa? Papa! Papa!
Træk den ind, Papa.
Papa!
Papa! Papa!
Husker du den sang. Vi plejede at synge den.
Jeg kom lige i tanke om den.
Er det ikke godt, at vi flyttede herud? Væk fra barerne.
Sådan som du plejede at gå til den. Sådan.
Vi behøver fred og ro.
Vi skal fokusere på at holde Papa sund og rask.
Det er i bedste fald ensomt at skrive.
I takt med stigende popularitet kaster forfatteren ensomheden væk -
- og det betyder tit, at hans arbejde forringes.
For han arbejder alene -
- og hvis han er en tilstrækkelig god forfatter, møder han evigheden -
- eller manglen på den... hver eneste dag.
Miss Gellhorn. Du betragtes som en af verdens bedste krigskorrespondenter.
I de sidste 45 år har du dækket konflikter overalt.
Burma, Singapore, Mellemøsten, Vietnam, Afrika, Bosnien osv.
En kvinde gjorde alt det...
Forsøgte du at udsætte dig selv for fare?
Den slags komplekser er vist maskuline.
Ja. Mænd...
Apropos mænd... Vi er begge journalister, så du forstår mig nok.
Seerne vil gerne vide mere om dit forhold til manden over alle mænd.
- Nej. - Noget om din... din gæld.
- Min gæld? - Din gæld til Hemingway.
Manden har været død i 30 år.
Han torterede ingen mere, end han torterede sig selv.
Jeg ønsker ham fred.
Det er alt, hvad jeg har at sige om det emne.
Jeg ser ikke mig selv som en fodnote i en andens liv.
Sluk. Vi er færdige.
Tak for din tid, miss Gellhorn.
Allerkæreste Marty. Du skal vide én ting:
Kærlighed er langt mere holdbart end had.
Åh gud.
Det er Gellhorn.
Jeg har besluttet at rejse.
Hvorfor? Fordi Times som sædvanlig har taget fejl.
Alt det sludder og den skide produktivitet.
Jeg tager med næste fly.
Ikke? Så betaler jeg sgu selv.
Jeg kan ikke vente på, at du får klodser.
Slap du af.
Du skal ikke bekymre dig om mig.
Jeg elsker også dig.
Jeg er ikke død endnu, din klump.
Tekster: Jørgen Toft www.sdimedia.com